Deinococcus radiodurans je extrémofilní kokovitá bakterie z kmene Deinococcus-Thermus.
Bakterie je odolná vůči nízké teplotě, suchu, kyselému prostředí a vakuu, ale především je známá svou velkou odolností vůči radioaktivitě – přežije i dávku záření gama o intenzitě 15 000 grayů, což je desetitisíckrát více než smrtelná dávka pro člověka. Při ozáření je sice rozlámána DNA bakterie, ta se ale během několika hodin znovu opraví.[1]
Poprvé byla bakterie izolována roku 1956 z konzervy s hovězím masem, které se zkazilo navzdory sterilizaci ozářením.[1] V roce 1999 byla publikována její kompletní DNA.
Kvůli svým vlastnostem je Deinococcus radiodurans nazýván „bakterie Conan“ podle hrdiny Conana z románů Roberta E. Howarda.[1]
Uvažuje se o využití této bakterie při odstraňování jaderného odpadu[2]. Vzhledem k odolnosti je také významným předmětem zájmu astrobiologie.